ISSN 1238-5492
4. vsk
![Pääkirjoitus](http://www.hut.fi/Lehdet/TietaNet/Kuvat/paakirjoitus.gif)
![Artikkelit](http://www.hut.fi/Lehdet/TietaNet/Kuvat/artikkelit.gif)
![Tiedotuksia](http://www.hut.fi/Lehdet/TietaNet/Kuvat/tiedotuksia.gif)
![Palaute](http://www.hut.fi/Lehdet/TietaNet/Kuvat/palaute.gif)
![Tilaus](http://www.hut.fi/Lehdet/TietaNet/Kuvat/tilaus.gif)
![Arkisto](http://www.hut.fi/Lehdet/TietaNet/Kuvat/arkisto.gif)
![Toimitustiedot](http://www.hut.fi/Lehdet/TietaNet/Kuvat/toimitustiedot.gif)
|
|
Teknillisen korkeakoulun kirjaston tiedotuslehti
1 / 1998
Hutpubl
TKK:n rakenteinen julkaisutuotanto
Tuija Sonkkila
Suomalaiset yliopistot ja korkeakoulut ovat suuria julkaisijoita.
TKK:lla tieteellisiä julkaisusarjoja on yli 200, ja niissä
ilmestyy vuosittain yli 500 erillistä julkaisua. Nykypäivän
kotimaista yliopistollista julkaisutoimintaa leimaa suorituspisteiden
keruu, se ei ole mikään salaisuus. Mutta volyymi ei
muuta sitä tosiasiaa, että yksittäinen raportti
on silti taustayhteisönsä tuote. Sillä on markkina-arvoa,
se edustaa TKK:ta - onhan sillä korkeakoulun tuotemerkki
kannessaan. Julkaisuun on lisäksi sitoutunut monenlaista
resurssia tutkijan omasta energiasta työnantajan tarjoamaan
tietoverkkoyhteyteen. Ennen kuin valmis julkaisu kohtaa lukijansa,
välissä on vielä kosolti palvelutoimintaa. Siksi
ei ole yhdentekevää yrittää turvata julkaisulle
pitkä ja monipuolinen elinkaari - miksi investoida väärin?
Ja jottei totuus unohtuisi, jokainen julkaisu on osa tieteen historiaa,
yhteistä muistia.
Digitaalisen tekstintekemisen aikana uhka säilyvyydelle tulee
paradoksaaliselta taholta; tietokoneohjelmat itse eivät oletusarvoisesti
turvaa tekstin tulevaisuutta. Ohjelmat ovat kauppatavaraa ja kauppa
käy tuotekehityksen tahdissa. Ohjelmat ovat myös riippuvaisia
monesta ympäristötekijästä. Microsoft ei takaa
Word-dokumenttisi luettavuutta viiden vuoden kuluttua, eikä
se voi sitä tehdäkään. Niin iso yritys kuin
onkin, Microsoft ei hallitse kaikkea sitä laitteisto- ja
ohjelmistoskaalaa, jota Word tarvitsee toimiakseen. Käyttäjän
on siis itse huolehdittava siitä, että tehty työ
ei mene hukkaan. Yksi tapa on muuntaa teksti uuden ohjelmistoversion
ymmärtämään muotoon kerta toisensa jälkeen,
niin kauan kuin se onnistuu. Toinen tapa on tulostaa työ
paperille ja unohtaa digitaalinen versio kokonaan. Skannauksella
dokumentin voi sitten aikanaan taas tarvittaessa siirtää
digitaaliseksi. Iso työ, mutta se on sen ajan murhe. Toisaalta,
onko vakavastiotettavaa valokuvaajaa, joka vedostaisi negatiiveista
paperikuvia ja heittäisi sen jälkeen negatiivit pois?
Julkaisussa on monta ulottuvuutta, joista tuttuja ovat fyysinen
ulkoasu, asiasisältö ja metatieto. Harvemmin mieleen
tuleva ulottuvuus piiloutuu informaatioon itseensä. Kun julkaisun
riisuu alastomaksi ulkoasusta - asemoinnista, kirjasinlajeista
- mitä jää jäljelle? Informaatio, joka on
dataa: tekstiä, kuvia ja kaavioita. Teknis-tieteellisessä
tekstissä on tietty looginen järjestys, se on rakenteeltaan
konservatiivinen. Kaunokirjallisuus venkoilee, mutta tieteellinen
teksti etenee jämäkästi tutkimuksen tavoitteenasettelusta
teorian ja koejärjestelyn kautta päätelmiin ja
lähteisiin. Tämä on ensisijaisesti lukijan etu.
Jos minua kiinnostavat vain päätelmät, tiedän,
minkä otsikon alta ne löydän. Joku vääräleuka
on väittänyt, että tutkimuksen kaavioista näkee
sen, mitä tutkija on todella tehnyt, teksti kertoo sen, mitä
tämä on kuvitellut tekevänsä. Vakavasti puhuen
tieteellisen tutkimuksen looginen rakenne on kuin tehty tiedonhakua
varten. "Etsi ne tutkimukset, joissa on käytetty käsitettä
alijäähtynyt vesi kuvatekstissä." Jotta
tämä haku olisi mahdollista esittää, tarvitaan
seuraavanlainen yksinkertaistettu järjestely:
- tutkimuksen kokoteksti on digitaalisessa muodossa
- tekstin erilaiset rakenneosat, elementit, on merkattu
- yksi elementti on nimeltään kuvateksti
- hakujärjestelmä osaa kohdistaa haun tähän
elementtiin
Jakelu oli ennen sitä, että julkaisua painettiin tietty
määrä ja sillä siisti. Nyt jakelu tarkoittaa
sitä, että paperiversion lisäksi julkaisu saattaa
olla myös web-sivuilla ja rompulla, vieläpä monella
erityylisellä, eri tarkoituksiin tehdyillä. Huominen
tuo lisää uusia medioita ja tarpeita. Julkaisulle pitäisi
siis voida vaihtaa ulkoasua kuin paperinukelle vaatteita. Juuri
tässä piileekin juju: varastoidaan ulkoasut erillään
ja kiinnitetään ne dataan tarvittaessa.
HUTpubl-projektissa on zoomattu keskelle TKK:n julkaisusarjojen
avaruutta ja pystytetty sinne eräänlainen minilaboratorio.
Kutsumme sitä prototyypiksi. Prototyypillä tutkitaan
sitä, miten julkaisuja voitaisiin työstää
ja tallentaa niin, että ne olisivat mahdollisimman riippumattomia
ohjelmistojen kurimuksesta. Toinen tavoite on saada julkaisuihin
lisää älykkyyttä. Tällä ei tarkoiteta
tutkimuksen asiasisältöä, vaan julkaisun loogisen
rakenteen hyödyntämistä tiedonhakuun ja jakeluun.
Riippumattomuutta ja rakenteen hyödyntämistä voi
hyvällä omallatunnolla kutsua informaation hallitsemiseksi.
Hallinta on varautumista muutokseen. Se ei ole ilmaista eikä
ihan helppoa, mutta halvempaa kuin sysätä asia hamaan
tulevaisuuteen. Sitäpaitsi se voi olla mielenkiintoista,
katso vaikka: <URL: http://www.hut.fi/TKK/Kirjasto/HUTpubl/>
|